КУЛЬТУРНО-ОСВІТНЯ ТА БЛАГОДІЙНА ДІЯЛЬНІСТЬ ГРЕКО-КАТОЛИЦЬКОЇ ЦЕРКВИ НА ТЕРЕНАХ СХІДНОЇ ГАЛИЧИНИ У МІЖВОЄННИЙ ПЕРІОД - ЗУЛЯК, Іван (ГУМАНІТАРНІ СТУДІЇ : ІСТОРІЯ ТА ПЕДАГОГІКА, 2025)
Мета дослідження полягає в аналізі ключових напрямків культурно-освітньої та благодійної діяльності Греко-Католицької Церкви в період перебування Східної Галичини у складі Польської Республіки. Методологія дослідження базується на принципах історизму, науковості, об’єктивності, системності. Використано загальнонаукові (аналіз, синтез, узагальнення) та спеціально-історичні (історико-генетичний, історико-системний) методи. Наукова новизна полягає у комплексному дослідженні та аналізі заявленої теми, що уможливлює з’ясування головних напрямків культурно-освітньої, благодійної діяльності греко-католицького духовенства Східної Галичини в міжвоєнний період. Висновки. Духовенство ГКЦ активно брало участь в організації культурно-освітніх процесів, забезпечувало заходи підтримки потребуючим верствам населення у Східній Галичині. Потужну навчально-виховну роботу здійснювали згромадження Чину Святого Василія Великого (ЧСВВ) та Сестри Служебниці Непорочної Діви Марії (ССНДМ), які опікувалися роботою «захоронок», шкіл і загалом допомагали парафіянам. Священники за власні кошти створювали школи з українською мовою викладання, надавали фінансову допомогу талановитим дітям, брали участь у роботі осередків товариств «Рідна школа», «Просвіта». Такі заклади були популярні серед українців, які хотіли зберегти свою національну ідентичність. Духовенство традиційно займалося створенням релігійних братств у громадах, які мали різну тематику. Про їхнє функціонування та склад учасників кожен парох звітував на деканальних соборчиках. Митрополит А. Шептицький ініціював відкриття Українського національного музею у Львові, що у міжвоєнний період став осередком збереження унікальних культурних артефактів, виконував функцію культурного центру, був символом збереження української національної ідентичності. У статті показана участь митрополита та духовенства ГКЦ у контексті реалізації Церквою заходів соціального захисту українців. Визначено форми й механізми благодійної роботи Церкви. Висвітлено зміст роботи товариств: «Єпархіальна поміч», Український комітет допомоги безробітним і убогим, «Захист для сиріт ім. Митрополита Андрея Шептицького». Доброчинна діяльність А. Шептицького була вагомим чинником для існування різного формату українських організацій та слугувала гідним прикладом для духовенства, віруючих.