МАТЕРІАЛИ АРХІВНО-СЛІДЧОЇ СПРАВИ ЛІКАРЯ ІВАНА ЗАЙЦЕВА ЯК ДЖЕРЕЛО ДЛЯ ВИВЧЕННЯ РАДЯНСЬКОЇ ДІЙСНОСТІ СЕРЕДИНИ 1930-х рр. в УСРР - СРІБНЯК, Ігор (ГУМАНІТАРНІ СТУДІЇ : ІСТОРІЯ ТА ПЕДАГОГІКА, 2024)
Анотація. У статті проведено реконструкцію кількох епізодів з життя і діяльності лікаря Олевського, прикордонного загону в УСРР Івана Зайцева, пов’язаних з подіями навколо його арешту, слідства і засудження за звинуваченням у проведенні антирадянської контрреволюційної діяльності через «проповідування ідей троцькізму». Об’єктом дослідження стала архівно-слідча справа І.Зайцева, яка містить «стандартний» перелік документів (протоколи його допитів, свідчення колег І.Зайцева та ін.). Проведений аналіз матеріалів архівно-слідчої справи І.Зайцева дозволяє стверджувати, що ув’язнивши І. Зайцева радянська влада разом з тим залишалася максимально лояльною до нього, бо він був одним з тих представників радянської «інтелігенції», які фактично були інтегральною частиною тоталітарної радянської системи та використовувалися нею за фахом – в даному випадку в якості лікаря у місці свого ув’язнення. В цій справі як в краплі воли проявилися вибірковість радянського «судочинства» сталінської доби, як зрештою й те, що навіть отримання терміну ув’язнення росіянин як правило не виводило їх поза рамки тоталітарної системи, а радше навпаки – ще міцніше до неї прив’язувало.