СТАНОВЛЕННЯ ТА РОЗВИТОК ШКІЛ НАЦІОНАЛЬНИХ МЕНШИН У ПОДІЛЬСЬКІЙ ГУБЕРНІЇ В ДРУГІЙ ПОЛОВИНІ XIX СТОЛІТТЯ - БІНИЦЬКА , Катерина; ЩЕРБЯК , Юрій (ГУМАНІТАРНІ СТУДІЇ : ІСТОРІЯ ТА ПЕДАГОГІКА, 2024)
Анотація. У статті розглянуто процес становлення та розвитку системи освіти національних меншин (польські та німецькі школи, єврейські громади) на території Подільської губернії у другій половині ХІХ століття. Зазначено, що Поділля, яке у цей період було регіоном, де проживали різноманітні етнічні групи — поляки, євреї, німці, — стає полем для боротьби громад за збереження своєї ідентичності, мови та культури в умовах обмежень. Узагальнено, що основними чинниками, які визначали становлення та розвиток освіти національних меншин, стали російська імперська освітня політика та здатність громад адаптуватися до обмежень. Так, з одного боку освітня політика імперії мала на меті зміцнення контролю через обмеження національних мов і культур, що сприяло асиміляції. З іншого національні меншини, попри тиск, активно використовували свої ресурси для підтримки шкіл, які ставали осередками збереження культури. У діяльності польських шкіл в цей період виористовували програми, що включали вивчення польської мови і культури. Однак, після повстань 1830 і 1863 років російський уряд обмежив їх діяльність, поступово переводячи на викладання російською мовою. Проте польська шляхта фінансово підтримувала приватні заклади, де зберігалася польська мова. Єврейські громади на Поділлі мали традиційні школи (хедери й єшиви) з релігійним змістом освіти, проте імперські реформи стимулювали створення казенних шкіл із частковим викладанням російською. Це дозволяло здобувати сучасну освіту, зберігаючи національні особливості. Характерною рисою німецьких шкіл, які функціонували в протестантських колоніях, був високий рівень організації освітнього процесу, зокрема завдяки лютеранським традиціям. Зазначено, що тогочасна влада вимагала переходу на російську мову, що спричиняло конфлікти, але колоністи зберігали національні риси освіти. Узагальнено, що розвиток освіти національних меншин у Подільській губернії у другій половині ХІХ століття демонструє складну взаємодію між імперською політикою та місцевими ініціативами, де громади намагалися зберегти свою ідентичність.