ЗЛОВЖИВАННЯ СЛУЖБОВИМ СТАНОВИЩЕМ МИТНИМИ ОРГАНАМИ ДРУГОЇ РЕЧІ ПОСПОЛИТОЇ (1920–1927-І РР.) - КЛІШ, Андрій; МОСКАЛЮК, Микола (ГУМАНІТАРНІ СТУДІЇ : ІСТОРІЯ ТА ПЕДАГОГІКА, 2024)
Анотація. У статті досліджено зловживання службовим становищем митними органами Другої Речі Посполитої у 1920–1927-і рр. Окреслена проблематика практично не висвітлена в українській історичній науці, тому й потребувала цілісного і системного аналізу. Становлення митних органів Другої Речі Посполитої відбувалося у складних умовах відновлення її державності. Цілком закономірно, що це відобразилося і на організації митних органів. Такі негативні прояви в діяльності митних структур, як-от: зловживання службовим становищем, що проявлялося у зменшенні надходжень до державного бюджету, додаткових й необґрунтованих нарахуваннях сплати податку, відсутності загальнодоступної інформації щодо термінів дії пільгових умов експорту та імпорту товарів і вантажів, «різночитань» нормативно-правової документації тощо були наслідком, з одного боку, відсутності на початковому етапі формування достатньо кваліфікованих фахових кадрів, їх низького матеріального становища, з іншого – слабкого контролю з боку інспекторатів митної варти, «Дирекції мит у Львові» та Департаменту мит Міністерства фінансів. Зважаючи на масові прояви зловживань службовим становищем митними органами Другої Речі Посполитої у зазначений період, влада намагалася кардинально змінити ситуацію виключно адміністративними і дисциплінарними стягненнями, однак упродовж окресленого періоду її так і не вдалося суттєво її покращити. Конкретні дії інспекторатів митної варти, «Дирекції мит у Львові» та Департаменту мит Міністерства фінансів в подоланні зловживань службовим становищем, зазвичай, ґрунтувалися на перевірці посадової документації, намаганні притягнути винних до адміністративної відповідальності. Як свідчить аналіз архівних справ, такі випадки не були масовими, а окремими фактами. Проблема полягала в тому, що як фізичним, так і юридичним особам, було доволі складно довести зловживання службовим становищем митними органами Другої Речі Посполитої, позаяк службовці використовували потужний бюрократичний апарат, значну кількість інструктивних листів, розпоряджень, тарифних сіток щодо сум оподаткувань експорту чи імпорту товарів чи вантажів. Частково вирішити назрілу проблему мали змогу лише ті підприємства або підприємці, які наймали фахових адвокатів, які в судовому порядку доводили неправомірність дій митних органів. На нашу думку, це передусім пов’язано з сумою додаткових нарахувань митними органами сплати податків, коли вартість послуг адвокатів її не перевищувала.